EUROPEAN ROMA RIGHTS CENTER

1386 Budapest 62, P.O. Box 906/93, Hungary
		Phone: (36-1) 413-2200; Fax: (36-1) 413-2201
E-mail: office@errc.org; 
       http://errc.org

Prezentare sinoptică

Raportul naţional al
Centrului European pentru Drepturile Romilor 

Stare de impunitate: 
Încălcarea drepturilor omului – cazul romilor din România

La ultimul recensământ efectuat în România în ianuarie 1992, din totalul populaţiei de aproximativ 23 milioane, 409.111 persoane s-au declarat romi. Cu toate acestea, este îndeobşte recunoscut faptul că această cifră este incorectă fiind cu mult sub valoarea reală; estimări neoficiale ale numărului real al romilor din România variază între 1,8-2,5 milioane. Dacă aceste cifre sunt corecte, romii constituie cea mai numeroasă minoritate din România iar România este ţara cu cea mai mare populaţie de romi din Europa. 

În perioada imediat următoare încheierii violente a regimului Ceauşescu în 1989, situaţia drepturilor romilor din România s-a bucurat de o atenţie deosebită în cadrul rapoartelor asupra drepturilor omului dar şi în cultura de mase. Cauza principală a acestei atenţii a constituit-o valul de pogromuri împotriva romilor care au avut loc mai ales în perioada 1990-1993. Datorită numeroasei populaţii roma din România şi situaţiei dezastruoase a romilor din această regiune, Centrul European pentru Drepturile Romilor (CEDR) a făcut din România o ţară prioritară, încă de la începerea activităţii sale, în 1996. 

Monitorizarea drepturilor romilor din România realizată de CEDR a dovedit că victimelor de etnie roma li s-a refuzat într-un mod covârşitor dreptul la justiţie şi la reparaţii în urma infracţiunilor comise împotriva lor, inclusiv infracţiunile comise în timpul pogromurilor sângeroase de la începutul anilor ’90. Misiuni intensive de teren  realizate în mai 2000 şi ianuarie 2001, ca şi rapoartele periodice realizate de responsabilii locali cu monitorizarea în România, demonstrează că:

1. Atunci când au loc încălcări ale drepturilor romilor, nepunerea sub acuzare a vinovaţilor este o practică curentă. Justiţia nu se aplică în cazurile de încălcare a drepturilor omului pentru următoarele motive: 
•	Autorităţile nu deschid anchete penale atunci când romii cad victime încălcării drepturilor omului; 
•	Poliţia realizează anchete necorespunzătoare şi pur formale, lipsite de substanţă la modul elementar; 
•	Procurorii intervin pentru anularea anchetelor sau pentru luarea deciziei de nepunere sub acuzare; 
•	Autorităţile fac represalii împotriva romilor care depun plângeri, prin acuzarea acestora. 

Imunitatea vizavi de punerea sub acuzare este aproape garantată atunci când se suspectează că vina ar aparţine poliţiştilor. Dacă sistemul juridic românesc a fost lent, parţial şi a emis decizii judecătoreşti nesatisfăcătoare în cazurile de violenţă împotriva romilor provocată de către protagonişti neaparţinând oficialităţilor de stat, violenţa poliţiei împotriva romilor este remediată doar în cazuri absolut excepţionale. În majoritatea copleşitoare a cazurilor în care se aduc acuzaţii contra abuzurilor poliţiei, autorităţile româneşti de anchetare şi punere sub acuzare şi-au ignorat obligaţia de a le asigura romilor dreptul la reparaţii efective. În mod curent, procurorii refuză să deschidă anchete penale în cazul acuzaţiilor de abuzuri poliţieneşti împotriva romilor. În cazul în care a fost începută acţiunea penală împotriva poliţiştilor, procedurile de anchetare sunt adesea îndelung amânate şi/sau cazurile au fost închise fără hotărâri de punere sub acuzare. Dublate de o incidenţă crescută la fiecare pas în cadrul sistemului de drept penal, hotărârile subtil sau puternic parţiale produc un efect general de încălcare a justiţiei în cazurile în care victimele sunt romi iar infractorii poliţişti. 

2. Ca urmare a climatului de impunitate, violenţa împotriva romilor continuă să fie relatată cu o frecvenţă şi intensitate îngrijorătoare. Majoritatea abuzurilor grave declarate privesc incidente în care a fost implicată şi poliţia. Printre abuzurile poliţiei împotriva romilor, aduse la cunoştinţa centrului, se numără: 

•	razii poliţieneşti abuzive vizând comunităţile de romi;
•	torturarea şi maltratarea romilor aflaţi în arestul poliţiei; 
•	intimidarea şi hărţuirea rasială a romilor căzuţi victime abuzurilor poliţiei; 
•	exemple de uz nemotivat de focuri de armă soldate cu rănirea şi uneori cu moartea victimelor.

Monitorizarea efectuată de CEDR cu privire la atitudinea poliţiei faţă de romii din România sugerează faptul că prejudecăţile rasiale nutrite de organele de aplicare a legii joacă un rol determinant în tratamentul abuziv aplicat romilor de către forţele de poliţie. Violenţa poliţiei împotriva romilor din România persistă într-un climat în care stereotipul rasist împotriva romilor este unul în ascensiune. Relaţia romilor cu poliţia din România este îngreunată din capul locului de credinţa larg împărtăşită cum că romii ar fi infractori prin definiţie. Abuzurile poliţiei pornesc din start de la o prezumţie de vinovăţie a romilor nutrită de poliţişti, ca şi de la tendinţa generală de utilizare a forţei ca o componentă a anchetelor penale. Autorităţile judecătoreşti sprijină tacit astfel de practici, prin acordarea unei importanţe nemeritate mărturiilor aduse în procesele penale, ca şi prin nepedepsirea poliţiştilor despre care s-au făcut declaraţii referitoare la abuzurile fizice pe care le-au aplicat suspecţilor romi. Statutul poliţiei ca organ al forţelor armate, concomitent cu poziţia sa de sub jurisdicţia tribunalelor militare, de asemenea contribuie ca aceasta să nu fie trasă la răspundere pentru faptele comise.

3. Climatul de impunitate ce domină sistemul de drept penal din România nu este unul închis ermetic, separat de restul societăţii româneşti. Impunitatea – o convenţie nescrisă care permite ca actele săvârşite asupra populaţiei roma să nu fie guvernate de aceleaşi legi ca în cazul populaţiei de alte etnii se extinde aproape asupra tuturor sferelor vieţii sociale din România.  Până la ora actuală, puţine măsuri efective au fost luate de către autorităţile române în ceea ce priveşte: 

•	Încălcarea drepturilor politice ale romilor din România: Datorită lipsei de acte de identitate valabile, multor romi li se refuză dreptul la vot şi, în consecinţă, dreptul la participare efectivă într-o societate democratică. În plus, încălcări ale dreptului la vot al romilor şi manipularea acestora în timpul alegerilor au fost declarate atât în urma alegerilor locale din mai şi iunie 2000, cât şi alegerilor generale din noiembrie 2000. 

•	Copiii străzii: Prezenţa copiilor romi care trăiesc în stradă este vizibilă, şi cifrele oferite de organizaţii neguvernamentale indică o suprareprezentare  a copiilor romi din acest grup, în raport cu numărul populaţiei roma raportat la întreaga populaţie a României. Conform rapoartelor, mulţi - totuşi nu toţi – dintre copiii străzii din România trăiesc în aer liber, în condiţii de sanitare mizerabile, suferă de malnutriţie şi de lipsa îngrijirilor medicale şi adesea sunt expuşi la abuzul de droguri şi la violenţă. 

•	Copiii instituţionalizaţi: Guvernul României nu a publicat nici o statistică referitoare la etnia copiilor luaţi în grija statului. Estimările organizaţiilor neguvernamentale şi interguvernamentale referitoare la procentajul copiilor romi raportat la numărul total de copii aflaţi în îngrijirea statului se situează între 20 şi 90 %. Chiar şi procentajul inferior este uimitor, dat fiind faptul că populaţia roma reprezintă probabil doar 5-8% din totalul populaţiei României. Un aspect demn de luat în considerare în ceea ce priveşte acuzaţiile de suprareprezentare a copiilor romi în casele de copii din România este acela că acuzaţiile se fac pe fondul unei atmosfere de mit popular care exprimă exact contrariul; există convingerea larg răspândită în rândurile populaţiei de altă etnie din România  cum că romii au aşa de mulţi copii pentru a obţine un ajutor social mai mare şi că acest interes îi determină să nu fie de acord cu instituţionalizarea copiilor lor. 

•	Încălcarea dreptului la educaţie: Studiile realizate de CEDR indică faptul că majoritatea  copiilor romi din România se confruntă cu piedici semnificative în afirmarea dreptului la o educaţie folositoare şi de substanţă. În România, deşi dreptul la educaţie este garantat prin lege, în practică educaţia este inaccesibilă multor copii romi. Adesea copiii romi din România sunt excluşi din şcoli. Acolo unde copii romi sunt şcolarizaţi, în mod frecvent fac parte din clase sau şcoli segregate. În unele cazuri, aceştia sunt segregaţi în şcoli pentru handicapaţii mintal. În cazurile în care copii romi frecventează şcoli obişnuite, incidentele de abuzuri fizice şi tratament umilitor atât din partea personalului şcolii, cât şi din partea copiilor de altă etnie sunt destul de frecvente. 

4. Discriminarea rasială împotriva romilor este în România un fenomen cu o frecvenţă alarmantă. Domeniile care dau naştere la o îngrijorare sporită includ:

•	Discriminarea în asigurarea locuinţelor:

•	Autorităţile locale din România şi-au anunţat recent planurile de a segrega romii. 
•	Autorităţile române se angajează în mod regulat în evacuări forţate ale romilor. 
•	Mulţi romi trăiesc sub ameninţarea cu evacuarea forţată. 
•	Unii proprietari refuză să închirieze sau să vândă spaţii locative romilor. 
•	Deşi multe aşezări ale populaţiilor de altă origine etnică, în special cele din zonele rurale nu dispun de o infrastructură de bază, aşezările romilor din România sunt adesea caracterizate printr-o lipsă a utilităţilor de bază, cum ar fi electricitatea sau apa curentă, şi gradul de privaţiune este dus la extrem. 

•	Discriminarea în accesul la asistenţa medicală, înţelegând prin aceasta:
•	În numeroase cazuri romilor li s-a refuzat accesul la facilităţile medicale pe motive rasiale. 
•	În plus, deoarece multe comunităţi de romi trăiesc în sate izolate sau la marginea oraşelor, în zone în care nu există transport public şi nici telefonie, accesul acestora la serviciile medicale este grav afectat.  

•	Discriminarea în asigurarea unui loc de muncă: 
•	Romii sunt adesea excluşi pe faţă ca potenţiali candidaţi în ofertele de locuri de muncă.
•	Chiar şi acolo unde discriminarea nu este explicită, animozităţile de natură rasială joacă un rol semnificativ în nereuşita romilor de a obţine un loc de muncă bine plătit. 
•	Pe parcursul studiilor efectuate de CEDR, romii care deţin un loc de muncă, s-au plâns frecvent de tratament abuziv la locul de muncă. 
•	Mulţi romi care practică meşteşuguri tradiţionale romani, cum ar fi fierăritul, se confruntă cu numeroase obstacole când trebuie să primească autorizaţiile necesare practicării meseriei lor în cadru legal.

•	Discriminarea în accesul la bunuri şi servicii, în special mai ales datorită faptului că în numeroase locuri din toată România, romilor nu li se oferă servicii în magazine, restaurante, discoteci şi alte locuri publice sau nu li se permite deloc accesul.

•	Caracterul insuficient al prevederilor legale actuale în ceea ce priveşte anti-discriminarea. In special, ordonanţa privind prevenirea şi sancţionarea tuturor formelor de discriminare (Ordonanţa 137/2000), adoptată prin decret guvernamental în August 2000, deşi importantă în remedierea penuriei de prevederi legislative interne în sprijinul combaterii discriminării, nu se conformează cerinţelor Directivei 2000/43/EC a Consiliului Uniunii Europene, care stipulează “implementarea principiului tratamentului egal între persoane, indiferent de originea lor etnică sau rasială" (“Directiva Uniunii Europene asupra egalităţii între rase”), o componentă a acquis-ului comunitar – corpusul de legi pe care statele candidate, cum este şi România, trebuie să le adopte în timpul procesului de aderare la Uniunea Europeană. Cu precădere:  
•	Ordonanţa nu include o interzicere explicită a discriminării indirecte. 
•	Ordonanţa nu stipulează o răsturnare a sarcinii probei în cauzele civile o dată ce a fost stabilit un caz de discriminare rasială prima facie.
•	După ce au trecut mai mult de 9 luni de adoptarea ordonanţei, organul prevăzut în textul legii ca responsabil cu supravegherea implementării efective a prevederilor sale, nu a fost încă înfiinţat. Termenul limită fixat de guvern pentru crearea "Consiliului naţional pentru prevenirea discriminării" era 24 mai 2001, şi până în prezent există puţine indicii referitoare la data când instituţia va lua naştere. La vremea când acest raport a fost trimis spre publicare exista un proiect de hotărâre guvernamentală asupra organizării Consiliului naţional, dar care nu fusese încă publicat.
•	În plus, Guvernul României a semnat, dar nu a ratificat încă Protocolul 12 la Convenţia Europeană a Drepturilor Omului, care stipulează interzicerea completă a discriminării în exercitarea tuturor drepturilor protejate prin lege, şi nici nu a făcut declaraţia înscrisă în  Articolul 14 al Convenţiei Internaţionale privind eliminarea tuturor formelor de discriminare rasială (CIEDR), acceptând prin aceasta competenţa Comitetului Naţiunilor Unite pentru eliminarea discriminării rasiale de a primi comunicările din parte indivizilor sau grupurilor ce acuză încălcarea Convenţiei. 

***

Publicarea raportului Stare de impunitate: Încălcarea drepturilor omului – cazul romilor din România a fost programată să coincidă cu o întâlnire ad-hoc a Organizaţiei pentru Securitate şi Cooperare în Europa (OSCE) cu privire la problemele romilor, care va avea loc în Bucureşti, între 10-13 septembrie 2001. La summit-ul din Istambul din 1999, şefii de state din OSCE au declarat: "Deplângem violenţa şi alte manifestări de rasism şi discriminare împotriva minorităţilor, inclusiv romani şi sinti. Ne angajăm să asigurăm respectarea, prin legislaţie şi politici adoptate, a drepturilor populaţiilor romani şi sinti, şi unde este nevoie, să promovăm o legislaţie anti-discriminatorie pentru îndeplinirea scopului propus.” În plus, în Carta Securităţii Europene, adoptată la acelaşi summit de la Istambul, statele participante din OSCE au declarat: " Recunoaştem dificultăţile specifice cu care se confruntă populaţiile roma şi sinti şi nevoia de a lua măsuri efective pentru realiza egalitatea deplină de şanse, în conformitate cu angajamentele OSCE, pentru persoanele de etnie roma şi sinti. Ne vom spori eforturile pentru a veghea ca populaţiile roma şi sinti să fie capabile să joace un rol egal şi deplin şi egal în societăţile noastre, şi pentru a eradica discriminarea împotriva lor.” În documentul din 1992 de la Helsinki statele participante la CSCE “şi-au exprimat preocuparea în legătură cu manifestările recente şi flagrante de intoleranţă, discriminare, naţionalism agresiv, xenofobie, antisemitism şi rasism" şi au "reafirmat, în acest context, nevoia dezvoltării de programe adecvate care să abordeze problemele cetăţenilor aparţinând respectivelor etnii, romani sau altor grupuri tradiţional identificate ca ţigani şi a creării condiţiilor pentru ca aceştia să aibă şanse egale de a participa plenar la viaţa societăţii, şi vor lua în considerare modalităţile de cooperare în acest scop.”

La ora actuală România aspiră la statutul de membru al Uniunii Europene. Includerea în această organizaţie necesită aderarea strictă la cele mai înalte standarde de respectare a drepturilor omului, incluzând, dar nelimitându-se la drepturile stipulate în Convenţia Europeană a Drepturilor Omului. România trebuie să protejeze, în litera legii şi în practică, drepturile prevăzute de Convenţia Internaţională a Drepturilor Civile şi Politice şi trebuie să folosească toate mijloacele adecvate pentru realizarea completă, în mod progresiv, a drepturilor recunoscute de Convenţia Internaţională a Drepturilor Economice, Sociale şi Culturale, fără discriminare, acordând o grijă deosebită pentru ca nici o persoană să nu sufere de fenomenul stigmatizării datorate discriminării rasiale.   

În ianuarie 2001, România a preluat preşedinţia OSCE. În lumina antecedentelor sale în ceea ce priveşte drepturile romilor, o acţiune concretă şi hotărâtă în domeniul ameliorării situaţiei respectării drepturilor omului referitor la romii din România, ar putea transmite un mesaj pozitiv dovedind că România este angajată în începerea unei ere noi în tratamentul acordat romilor. În plus, preşedinţia OSCE oferă României şansa de a dovedi faptul că, în ciuda dificultăţilor sale economice, are intenţia fermă de a-şi asuma un rol de frunte în privinţă drepturilor romilor în regiunea OSCE. Un program anti-discriminatoriu proactiv trebuie afirmat public, stabilit minuţios atât ca şi politică, cât şi ca aplicare în practică. Următoarea perioadă va indica ce direcţie a adoptat România: o acţiune guvernamentală angajată orientată înspre remedierea situaţiei drepturilor romilor din România, sau o stare continuă de impunitate, în care încălcarea drepturilor romilor este o practică obişnuită. 

Textul complet al raportului Stare de impunitate: Încălcarea drepturilor omului – cazul romilor din România poate fi accesat la următoarea adresă de Internet: http://www.errc.org/publications/reports/index.shtml. Recomandările CEDR făcute Guvernului Romăniei sunt după cum urmează: 

1.	Să ia atitudine în mod public împotriva violenţei şi discriminării romilor, şi să condamne orice act de abuz împotriva drepturilor omului; să vegheze ca toate părţile responsabile pentru abuzurile săvârşite să fie aduse de urgenţă în fată justiţiei. 

2.	Să efectueze anchete adecvate asupra masacrelor organizate împotriva romilor între anii 1990-1993 şi să-i aducă în justiţie pe toţi cei răspunzători, inclusiv autorităţile care ar fi putut acţiona în complicitate cu mulţimile de civili.

3.	Să desfăşoare investigaţii prompte, complete şi imparţiale asupra acuzaţiilor de abuzuri ale poliţiei împotriva romilor; finalizeze anchetele penale împotriva unor membri ai poliţiei româneşti într-o perioadă de timp rezonabilă şi să-i aducă în justiţie pe toţi cei responsabili pentru încălcarea drepturilor romilor; să compenseze victimele romani ale căror bunuri au fost deteriorate sau distruse. Să înfiinţeze o comisie independentă pentru analizarea plângerilor în legătură cu purtarea abuzivă a poliţiştilor. Să organizeze cursuri de educare a poliţiştilor în ceea ce priveşte drepturile omului şi de sensibilizare a acestora ca măsură de prevenire a tratamentului rasist aplicat romilor. 

4.	Să se asigure că victimele de origine roma ale violenţei poliţiei sunt protejate în mod corespunzător împotriva maltratării sau hărţuirii ca urmare a plângerilor făcute de aceştia. 

5.	Să pună capăt folosirii arbitrare a focurilor de armă asupra romilor şi a raziilor poliţieneşti abuzive asupra cartierelor de romi. 

6.	Să pună legislaţia actuală în concordanţă cu standardele internaţionale referitoare la utilizarea forţei letale prin organele de aplicare a legii, expuse în Principiile de bază ale Naţiunilor Unite privind utilizarea forţei şi a armelor de foc de către forţele de ordine.

7.	Să garanteze accesul fiecărui deţinut la asistenţă juridică din momentul reţinerii sale şi pe parcursul actelor premergătoare. Pentru acei care nu îşi pot permite un avocat al apărării, să le ofere unul din oficiu, aşa cum se stipulează în Articolul 6(3) al Convenţiei Europene a Drepturilor Omului. 

8.	Să implementeze măsuri pentru garantarea accesului tuturor copiilor romi la o şcolarizare adecvată. 

9.	Să acţioneze fără întârziere pentru a opri segregarea rasială a copiilor romi în şcoli; să sancţioneze în mod efectiv toate cazurile de abuzuri asupra copiilor romi din partea autorităţilor şcolare şi din partea copiilor de altă etnie. 

10.	Să introducă programe atât în şcoala primară cât şi gimnazială pentru a contracara rasismul la clasă. 

11.	Să aloce resurse suficiente agenţiilor guvernamentale ce activează în vederea stopării excluderii copiilor romi de la o şcolarizare adecvată. 

12.	Să garanteze frecventarea de către copiii romi a grădiniţei pentru mărirea şanselor acestora de a se integra plenar în viaţa şcolară normală. 

13.	Să ofere copiilor romi din familii sărace serviciile necesare integrării lor într-o viaţă şcolară normală.

14.	Să iniţieze măsuri pentru garantarea obţinerii de către romi de acte de identitate şi stabilirea reşedinţei.

15.	Să aplice măsuri pozitive de asigurare a locurilor de muncă pentru romi la toate nivelurile administraţiei, forţelor de poliţie şi în sistemul judiciar. 

16.	Să lanseze programe educative pentru publicul larg în vederea reducerii atitudinilor negative răspândite împotriva romilor şi a rasismului în general. Să aloce suficiente resurse umane şi financiare Oficiului Naţional pentru Romi şi să garanteze că acesta dispune de toate cele necesare pentru a-şi îndeplini îndatoririle. 

17.	Să pună Ordonanţa privind Prevenirea şi Pedepsirea tuturor Formelor de Discriminare în acord cu cerinţele Directivei 2000/43/EC, “implementarea principiului tratamentului egal între persoane, indiferent de originea lor etnică sau rasială," adoptată de Consiliul Uniunii Europene în 29 iunie, 2000 ("Directiva Uniunii Europene asupra egalităţii între rase"), în special prin amendarea Ordonanţei pentru a oferi recunoaşterea explicită a faptului că discriminarea indirectă este ilegală, ca şi prin adoptarea unor prevederi pentru a transfera sarcina probei înspre cel cercetat în cazurile prima facie. Să garanteze ratificarea grabnică de către Parlament a Ordonanţei. 

18.	Să înfiinţeze fără întârziere Consiliul Naţional pentru prevenirea discriminării, garantând următoarele: (i) organismul să fie investit cu puterile necesare investigării efective şi sancţionării adecvate a tratamentului discriminatoriu, prin măsuri care includ dar nu se limitează la impunerea de pedepse cu amendă la adresa celor care au comis actele discriminatorii şi acordarea de despăgubiri adecvate victimelor; (ii) să fie suficient de independent şi să includă reprezentarea adecvată a tuturor grupurilor minoritare pasibile de discriminare în România, în special romii. Să aloce suficiente resurse umane şi financiare Consiliului Naţional pentru Prevenirea Discriminării şi să garanteze că acesta dispune de toate cele necesare pentru a-şi îndeplini îndatoririle.

19.	Să se asigure că Consiliul Naţional nu este, sub nici o formă, singurul organism însărcinat cu audierea şi luarea unei decizii în cazul plângerilor referitoare la acte discriminatorii, şi că Ordonanţa este pusă în aplicare prin instanţele de judecată. Să ofere îndrumări adecvate administratorilor pentru a garanta respectarea de către România a obligaţiilor sale internaţionale în combaterea tuturor formelor de discriminare rasială. Să garanteze că toate procedurile puse în aplicare sunt, în ultimă instanţă, accesibile, şi că nu sunt îngreunate de birocraţie, şi că nu solicită victimele discriminării să recurgă la instanţe multiple pentru a primi reparaţiile adecvate. 

20.	Să facă declaraţia înscrisă în Articolul 14 al Convenţiei Internaţionale privind eliminarea tuturor formelor de discriminare rasială (CIEDR), acceptând prin aceasta competenţa Comitetului Naţiunilor Unite pentru Eliminarea Discriminării Rasiale de a primi comunicările din partea indivizilor sau grupurilor ce acuză încălcarea Convenţiei.

21.	Fără întârziere, să ratifice Protocolul 12 la Convenţia Europeană a Drepturilor Omului. 

Raportul CEDR este publicat simultan în limbile engleză şi română. 

***

Persoanele care doresc să primească exemplare din raportul CEDR în limba engleză sau în limba română sunt rugate să contacteze CEDR la următoarea adresă: 

European Roma Rights Center
1386 Budapest 62
P.O. Box 906/93
Hungary

Telefon: +36 1 4132200
Fax:   +36 1 4132201
E-mail: office@errc.org

CEDR solicită donaţii în valoare de 20 UDS sau 25 euro pentru un exemplar din raport, cu plata prin transfer bancar la:

European Roma Rights Center
Budapest Bank Rt.
99P00402686
1054 Budapest
Bathory utca 1
Hungary

Un simplu transfer bancar nu va fi suficient pentru a vă activa comanda pentru rapoarte. Vă rugam să anunţaţi biroul CEDR în momentul când veţi realiza transferul, specificând numărul dorit de exemplare din raport şi suma totală transferată.

Rezumat în limba romani

E Europako centro vaš e rromane čačimata si internacionalno čačipaski institucia savi kerel monitoring pala e situacia e rromengi ande Europa thaj lengi legalno protekcia. Kava centro del  raporto pala e situacia e rromengi ande Rumunia.  

Ande relacia pala majpaluno Rumuniako cenzuso, savo si kerdino  ando Januari 1992-to berš, 409,111 manuša katar e sasti rumuniaki populacia (ande Rumunia trail dži kaj 23 milionura manuša) phende kaj si Rroma. Kadava oficielno numbri ande savo phenelpe sode Rroma train ande Rumunia naj precizno; Na-oficielne analize phenen kaj ande akanutni vrama ande Rumunia train maškar 1.5 dži kaj 2.5 milionura Rroma. E Rroma ande Rumunia si majbaro minoriteto thaj majbut Rroma train ande kava them. Kadi bari diferencia maškar o čačutno numbri rromane manušengo save train ande Rumunia thaj maškar o oficielno numbri ande savo phenelpe sode Rroma train ande Rumunia sikavel amen kaj ande kava them si bari anti-diskriminacia kontra e Rroma. Kadi diskriminacia tradel e rromen te avel len dar thaj te či troman te phenen kaj si Rroma.

Diskriminacia kontra e Rroma sas butivar kerdini ande Rumuniaki themeski historia. Ande angluni vrama e Rromen ande Rumunia naj sas čačimata sar averen pal ande dujto themesko maripen von sesa tradine katar o Ion Antonescu savo sasa šerutno ande Rumuniako governo, majpalal kana avile e komunistura von sesa tradine te train po agor  rumuniake amalipasko. Kana e Rumuniake manuša kerde revolucia kontra o Nikolae Čaušesku thaj kontra lesko režimo ando decembri 1989-to berš e Rumuniake manuša lije te keren majbari diskriminacia kontra e Rroma. Duj berš majpalal kana nakhli e revolucia  kava bi-hatjaripe kontra e Rroma anda sar rezultato te či nakhel ni jekh čhon bi varesavi tortura kontra e Rroma.E rromane gava sesa dukhadine, e rromane khera sesa phabardine, pala-dadeske barvalipena sesa litjhardine, e manuša sesa tradine andar pire khera thaj varesave či džangle te irinpe palpale gothe kaj traisarde.     

Adjes či-patjavipe thaj či- kamipe kontra e Rroma si but buvljardo ande Rumuniako amalipen. Na dumutani  anketa  savi kerda e agencia  pala o rodipen thaj inter-etnikani ralacia  ando foro Cluj-Napoca sikada kaj 38.8 procentura katar e Rumunikae manuša save si anketirime thaj 40.7 procentura ungrikane manuša save train ande Rumunia či denas šaipen e Rromen te train ende Rumunia. Na dumutani anketa savi si kerdini katar o žurnalo  Agence France-Presse sikada kaj trin katar štar manuša save si anketirime či kamenas e rromen te aven lenge perutne. Rasno diskriminacia si akanutno rromano problemo ande Rumunia.

E policiaki tortura pala o dukhavipen e rromengo džal kade dur thaj varekana e policajcura vazden e jagale pe Rroma vi kana godo či trubun. Sar rezultato e Rroma si dukhadine katar e policajcura pal varekana vi mudardine. Varekana e policajcura korkore-vojako džan ande thana kaj train e Rroma thaj keren bilačhimata. E Europako centro vaš e rromane čačimata kerda monitoring te dikhel sarsavi si e relacia maškar e policajcura thaj e Rroma thaj majpalal phangla kaj e Rumuniako zakono si problemo thaj del e policajcuren šaipen te keren bilačhmata kontra e Rroma. E Rumuniako governo phenel kaj si baro kriminalo maškar e Rroma thaj godolese e piolicia kerel kadale intervencie kontra e Rroma. Varesave dukhavimata save e policajcura kerde kontra e Rroma naj si raportirime/phendine godolese kaj e Rromen si dar e policajcurendar, thaj pe dujto rig varesave Rroma či patjan kaj lenge rovipaske lila ka krisinpe korektno.

Bare dukhavimata save si kerdine kontra e Rroma sesa svakodjivesutno problemo ande Rumunia ande 1990-to berš, baxtasa kadi violencia naj majbut akana bari sar sas. Numaj violencia/zor e gadžengi kontra e Rroma vi majdur kerelpe pal varekana e gadže kadi violencia/zor keren korkore vojako.Kana si e Rroma dukhadine vol kana vareko dukhavel len e šerutne insitucie či keren lačhe akcije tha či došaren vol roden e manuša save kerde došalipen. E Europako centro vaš e rromane čačimata phangla kaj e dukhadine Rromen naj sas šaipen te keren kompenzacia pala o kriminali kaj sas kerdino kontra lende ande 1990-to berš. Varesave rromane krisimata sesa vazdine po internacionalno nivo sar e rromengo tradipen ando foro Hădăreni, varesave jurisdikane aktivitetura si kerdine numaj na vi agorime.

E Europako centro vaš e rromane čačimata kerel vi aver butja ande relacia pala e Rroma:

Šaipen e rromengo te alosaren e politikake reprezentantura
Baro numbri rromane čhavrenge save si pe ulica
Rasizmo kontra e rromane čhavre kana šuvenpe/thonpe ande specialne institucie te vareko aver lel sama pe lende
Rasizmo kontra e Rroma ande Rumuniako edukaciako sistemo, či-kamipen e gadžengo te thon e rromane čhavren ande škole rasno segregacia rromane čhavrenge ande rumuniake škole, rasizmo kontra e rromane čhavre ande rumuniake škole
Rasizmo ande relacia te e Rromen avel adekvatne khera
Rasizmo kontra e Rroma ande medicinake institucie
Diskriminacia kontra e Rroma te si len čačipen te butjaren
Diskriminacia kontra e Rroma te si len sar averen tretmano kana džan ande varesave oficielne insitucie.                

Po agor kadale raportosko si but rekomendacia pala e Rumuniako governmento, sar te shukarel situacia e Rromengi ande Rumunia.